Resync: Xenzai[NEF]
I tidligere episoder:
Jeg har aldri følt noe slikt før. Du skal vite at jeg elsker deg.
Leontes elsker Guinevere høyere enn selve livet.
Splitter jeg Arthur og forkjemperen hans, faller alt.
-Du er for mye alene. -Hvorfor plager det deg?
Fordi jeg iblant ser glimt av den mannen du kunne vært.
-Hun begjærer Arthurs trone. -Hvor er du? Si hva jeg skal gjøre.
Du sa at det var en årsak til at jeg hadde fått gaven. Nå vet jeg den.
-Tror du ikke kongen spør etter meg? -Det vet jeg at han ikke gjør.
-Det er godt å være hjemme. -Ja, det er det.
-Hva vil du med meg? -Stille, barnet mitt.
-Hvil nå. Du er trygg. -Trygg?
"God morgen."
"God morgen. God morgen." Nei, det er å overdrive.
"God morgen. God morgen."
Ja.
Ja?
God morgen.
Takk, Vivian.
-Skal jeg vekke Morgan? -Sett deg.
-Hvor total er lojaliteten din? -Overfor hvem?
Overfor Morgan. Og alle som er innenfor disse murene.
Jeg har tjent her det meste av livet mitt.
Morgan vil at du skal adlyde meg uten å stille spørsmål.
Hvor er hun?
På Camelot.
Landet går mot kaos. Hun må finne ut av visse forhold med broren sin.
Imens trenger jeg en som jeg kan stole på.
Det du sa forleden dag, stemte.
Jeg... kunne vært åpnere.
Jeg har... kommet ut av det.
-Du kan jo trene med meg. -Kanskje det.
Hvor er Morgan? Hvor er hun?
Fortell det til noen. Vær så snill. Hent hjelp.
Vær så snill, hjelp meg.
Kom tilbake. Vær så snill!
Vær så snill! Kom tilbake!
Du og jeg er de eneste som skal vite om dette.
Du sverget på at du var totalt lojal overfor Morgan. Bevis det nå.
God morgen.
-God morgen. -Leontes.
-Lady Igraine. -God morgen.
-Hvor vil du ha disse, Deres Nåde? -Det vanlige stedet er i orden.
God morgen.
God morgen, Deres Nåde.
-Jeg la tilbake sjalet ditt. -Jeg så det. Takk.
God morgen, Arthur.
Jeg takket deg aldri for støtten under angrepet.
-Det var akkurat det jeg trengte. -Ingen årsak.
God morgen, Guinevere.
-Du trenger ikke gjøre det. -Jeg liker det.
-Får jeg hjelpe deg? -Takk.
-Det jeg sa i Pendragon-slottet... -Jeg vet det.
Jeg burde ikke sagt det. Men jeg mente det.
Du kysset meg.
-Da vi red hjem etter din fars død. -Jeg sørget.
Jeg hadde fortrengt alt fram til da.
Jeg er lei for det.
Men det kommer aldri til å bli oss.
Jeg vet det.
Beklager at jeg fortalte deg det.
Jeg er glad for at du gjorde det.
Igraine! Igraine!
-Hvor har du vært? -Hva mener du?
Jeg har ventet.
Å ja, så uhøflig av meg! Beklager. Jeg... hadde noe å gjøre.
Camelot er i fare! Bare du kan redde oss, sir Redwald!
Frykt ei, lady Igraine. Som forkjemper redder jeg Camelot.
-Det er meg. Vi er foreldreløse. -Jeg forstår.
Jeg drepte fiendens fremste kriger for din skyld. Bare for din skyld.
Du er virkelig modig. Hvordan gjengjelder jeg det?
Vi skal gifte oss og leve sammen for alltid. Der var det slutt.
Jeg liker en lykkelig slutt, og den slutten er veldig lykkelig.
Når jeg blir stor, gifter vi oss for ordentlig. Du blir dronningen min.
Jeg er nok litt for gammel for deg.
Det gjør ikke noe. Jeg er veldig moden.
Da går det jo bra.
Er du ensom?
-Hvorfor spør du? -Øynene dine er triste i dag.
Hvordan kan jeg være ensom når jeg har en venn som deg?
Vær så snill, fortell meg hvorfor jeg er her.
Da Morgan kom tilbake hit og hennes far avviste henne,-
-hvorfor hjalp du henne ikke? Fikk ham til å gi henne en ny sjanse?
Er dette en straff for det som skjedde den dagen?
Vi er alle offer for våre handlinger. Beslutningene dine har ført deg hit.
Hvis dere bekjenner, kan du kanskje finne fred.
Bekjenner hva da?
Det bestemmer du. Men uten bekjennelse kan du ikke frelses.
Når de finner meg og redder meg, blir det du som trenger tilgivelse!
-Sjelen min er fri for skyld. -Jaså?
Det er bare én av oss som horet og fødte en lausunge.
Vakt! Vakt! Få henne bort!
-Jeg dreper henne! -Ikke tving meg til å skade deg.
Du hadde sjansen, men benyttet den ikke.
Hold deg utenfor rommet. Hold døra låst.
Ikke snakk med henne, lytt til henne eller gjør noe hun ber om.
Hvis hun skaper mer vansker, kan du bruke den makten du må.
-Noen spørsmål? -Nei.
Bra.
Kom, Vivian. Jeg vet at du tviler.
Men Morgan kommer når hun har tatt seg av mørket i Camelot.
Hvilket mørke? Hva gjør hun?
Vær tålmodig, barnet mitt. Alt vil falle på plass.
Jeg sa jo det! Hun liker meg. Hun lovet å komme på besøk.
-Hvem er det? -En av danserinnene fra Pendragon.
-Brastias er forelsket. -Nei da! Men vi fikk kontakt.
-Det hørte vi helt ut i borggården. -Kan vi bytte tema?
Fortell om alt. Seks hjerner er bedre enn to.
-Fem hjerner pluss Brastias. -Fortell om hva da?
Målet vårt. Skal vi oppnå noe, må det leve mye lenger enn oss.
Vi må forandre hvordan folk tenker.
-Hvordan skal vi oppnå det? -Ved hjelp av folket.
De er alltid der. De kan føre det videre til barna.
-Skal vi egentlig snakke eller jakte? -Én ting av gangen.
Det sa Brastias' danserinne også.
Dere rir opp på åsen. Vi blir her nede.
Fasaner, hare, villsvin. Den som feller flest dyr, vinner.
-Overtar du igjen? -Vi samarbeider.
Dere har aldri felt flere dyr enn oss. Med all respekt, Deres Høyhet.
Vi treffes i skumringen. Vi få se hvem som er best.
Jeg fikk flere ideer.
Jeg liker det. Ja.
-Så hva skal du gjøre? -Med hva da?
Morgan.
Hvordan kan du vite at jeg tenkte på det?
Jeg kan jo la henne lure dem, som forleden kveld.
-Hvordan vet du at hun lurte dem? -Hun ville se hvordan vi reagerte.
-Hvorfor det? -For kronens skyld.
Hun vil ha den. Hun tilgir verken deg eller meg for at Arthur er her.
Tror du at du kanskje begynner å bli litt besatt av henne?
Eller... kanskje du er tiltrukket av henne?
Der har vi det. Du gjennomskuet meg. Jeg er helt forhekset av henne.
Uther ville sagt: "Ta med deg soldatene, og få kastet henne ut!"
-Eller henrettet. -På hvilket grunnlag?
Det trengs ikke noe grunnlag. En ulykke skjer så lett.
Kvitt deg med fienden så snart som mulig. Det var filosofien hans.
-Da er du nok klokere enn ham. -Eller svakere.
Hun drepte sin egen far. Da er hun i stand til å gjøre hva som helst.
Hvorfor skulle det være sant?
-Han var ektemannen din. -Ja, og jeg så også feilene hans.
Da hun kom tilbake fra klosteret,-
-slo Uther henne. Mens jeg så på.
Og så ydmyket han henne.
Han avviste henne... for godt.
Og derfor: fadermord. Familiestridenes urgamle løsning.
Det er ikke det jeg mener.
-Jeg skulle ønske hun var her. -Hva mener du?
Bare hun kunne se dette og forstå hva vi prøver å utrette.
Som deg. Men du er dobbelt så mye kvinne som henne.
-Sier du det? -Det er synd. Jeg tok feil.
Jeg trodde at hun ville komme til oss da hun forsto det.
Det er her hun hører hjemme.
Men hun tok sine valg. Og de er gale.
-Tok du med maten? -Maten?
Skulle vi ikke overraske ham?
Å ja. Jeg glemte det.
Jeg henter den, og så finner deg senere.
Jeg har ikke jaktet på så lenge. Kay og jeg gjorde det ofte.
Jeg husker at far og jeg gjorde det. Han tok med meg på villsvinsjakt.
-Felte du det? -Han smurte meg inn med blodet.
Han sa at jeg var blitt en mann. Jeg var fem år da.
Jeg tror han er i stilling.
Begge to traff. Vi er et godt lag.
Ikke verst i det hele tatt. Takk.
-Her er din. -Herlig.
Er du klar?
Et øyeblikk!
Du skulle sett øynene hennes, Ulfius. Jeg lå med en gudinne.
-Skulle vi ikke jakte? -Ja da, men hun var deilig.
Leontes tok de beste jaktmarkene. Her er det lite bytte.
Hvis vi bruker ørene, og ikke munnen, kan vi ha bedre sjanser.
For en skjønnhet.
-Jeg fatter ikke noe. Hva foregår? -Vi må prate litt, Redwald.
-Har jeg gjort noe galt? -Du har visst ikke en fødselsdag.
-Det er ikke bra. Alle bør ha en. -Jeg er lei for det.
Igraine og jeg har kommet fram til at den eneste løsningen er...
... at fødselsdagen din må være i dag.
Og her er gavene dine.
Nå er du offisielt en kongens mann. Å, det holdt jeg på å glemme...
De er nydelige.
Kongen, hans forkjemper, hans mor.
-Det er deg. -Ja.
-Fortell historien. -Om igjen? Er du sikker?
-Det er en god historie. -Det er det.
Det var en gang, i et land der solen lyste hele året,-
-et sted som het Camelot.
En guttekonge, den edle forkjemperen hans og krigerne deres-
-kjempet for folkets frihet.
Og det stedet ga ly til alle som var foreldreløse.
Og en gutt som het... Hva het han nå?
-Redwald! -Det var det. Han fikk en familie.
Med tiden ble han kongens beste og mest fryktinngytende kriger.
For ingen mistet noen gang håpet, uansett hvem de var.
I Camelot var det plass til alle.
Jeg vet at du kan høre meg.
Har de fortalt deg hvorfor jeg er her?
Jeg skulle forlate slottet, men de førte meg bort.
Og nå hjelper du dem.
Jeg er kongens mor!
Forstår du hva som skjer når han får vite hva dere har gjort mot meg?
Spar på kreftene.
-Kom igjen! -Du kan umulig ha skutt den.
-Vi har visst seiret, gutter. -Bare flaks.
Det kan du fortsette å si til deg selv, Deres Høyhet.
Denne er til deg, Kay.
Vi må altså være mer enn bare krigere.
Hver landsby må få bli med. De må få si hvordan de vil bli styrt.
-Et senat, som romerne hadde? -Jeg antar det.
Hver landsby kan sende en forkjemper som representerer dem.
Men de må likevel være lojale overfor deg.
Et råd bestående av forkjempere. Det er bra.
Bare de er bedre jegere enn dere.
Du sier noe der.
Jeg er ikke trøtt.
Gutter trenger søvn.
Forkjempere trenger styrke.
Dette var den beste dagen jeg har hatt. Takk.
-Sov godt nå. -Jeg er glad i deg, Igraine.
Ja.
Du har et godt lag med ham. Har du barn selv?
-Eller hadde du det før? -Før hva da?
Før dette. Du kunne vært hvor som helst og gjort hva som helst.
Hvorfor akkurat her? Hvorfor dette?
Jeg rømte langt. Iblant må man stoppe.
-Det er ikke et halvt svar engang! -Nei.
-Nei! Du er så irriterende! -Er jeg det?
Spør meg om noe, da. Ett spørsmål. Jeg lover å svare.
Hva syns du om meg?
Hvorfor må du alltid spørre?
-Merker du ikke det? -Nei.
Det er så mye jeg ikke vet om deg.
Hvorfor er det så viktig å vite det?
Hvordan kan vi stole på hverandre uten å vite hvem vi virkelig er?
Er du så uforanderlig? Så sikker på hvem du er?
Kanskje det.
-Tenk om du forandrer deg i morgen. -Det gjør jeg sikkert.
Men jeg vet hvem jeg er i kveld.
-Og hvem er det? -En som vil ha deg.
-Hva er du redd for? -Å miste styringen.
God natt.
-Er alt i orden? -Redwald...
-Ansiktet ditt forandret seg. -Nei da.
Du er ikke frisk.
Redwald.
Er du glad i meg? Er du forkjemperen min?
Da må dette være hemmeligheten vår. Forstår du det?
Du er ikke frisk.
-Jeg har det bare bra. -Jeg henter Merlin.
-Hvorfor drepte du den ikke? -Det var ikke en vanlig ulv.
-Hva mener du? -Han ble redd. Det burde vi ventet.
Var den så nær at du kunne ta på den?
Hvorfor tror du at den lot deg leve?
Fordi den har andre planer for meg.
Jeg fant ham her.
Kanskje han gikk i søvne og falt uten å merke noe.
-Klærne hans er revet opp. -De ble vel revet opp da han falt.
Nei. Noen vet hva som skjedde.
-Går det bra med deg? -Ja da.
-Du brydde deg om ham. -Jeg kjente ham knapt.
Du trenger ikke forstille deg foran meg.
Den som gjorde dette, fortjener å bli brent.
Når jeg får vite hvem det var, tenner jeg bålet selv.
Det fins ingen tilgivelse for et sånt menneske.
-Har nonnen gått? -Ikke snakk til meg.
Du heter Donal, ikke sant? Jeg husker at faren din var smed her.
Og vi husker deg. Den hovmodige dronningen som blåste i alle.
Hvis det var sant, hvordan skulle jeg da visst hva du heter?
Tror du at Morgan vet hva du heter?
Donal. Vær så snill. Hør på meg. Bare en liten stund.
Hvorfor skulle de sperre inne kongens mor?
Hvorfor? Du vet at det vil bli bråk.
Kongen kommer til å hente meg, og da vil dere få svi.
Hjelp meg, så sverger jeg på at jeg skal få kongen til å skåne deg.
Er det alt? Er det alt du kan tilby meg?
En mulig benådning?
Si hva du vil ha. Si hva som må til.
Si meg det. Si hva du vil at jeg skal gi deg.
Stakkars gutt.
Han vokste opp uten moren sin og mistet faren i slaget mot Lot.
-Han fant et hjem her. -Akkurat som deg.
Akkurat som oss alle. Det er det Arthur skaper her.
Fortell nå sannheten.
-Hva skjedde med deg og Arthur? -Jeg vet ikke hva du snakker om.
Det var før bryllupsdagen din, ikke sant?
-Igraine. -Jeg så ansiktsuttrykkene deres.
Noe hadde hendt.
Hvorfor spør du om dette akkurat nå?
Se hva som skjedde med Redwald. Ser du hvordan døden forfølger oss?
Hvordan vi må bruke ethvert øyeblikk på det vi ønsker?
Jeg vet hvordan det er å leve med anger.
Å våkne opp mange år senere og ønske jeg hadde handlet annerledes.
Jeg aner ikke hva du snakker om.
Jeg gjenkjenner en løgners blikk når jeg ser det.
Jeg ser deg og Arthur. Kroppene deres lengter etter hverandre.
Bra at Leontes er for forblindet av kjærlighet til å merke noe.
Det ødelegger deg, ikke sant? Fortell om det.
Det var på bryllupsdagen min.
Jeg nølte.
Vi var sammen.
-Ikke si noe til Leontes. -Selvsagt ikke.
Du er en god og trofast kvinne.
Og du tok den riktige beslutningen.
-Sverg på at du slipper meg fri. -Betalingen først.
Hvem er kongen din nå?
-Er alt i orden? -Det vil det snart være.
Hvorfor ville Gud ta Redwald fra oss?
Han gir oss ikke alltid et svar. Han ville nok ha Redwald hos seg.
Du er en bra kar, Leontes. Guinevere er heldig som har deg.
En mann som er stor nok til å kunne tilgi.
Hva har jeg å tilgi?
Arthur og Guinevere.
Hva er det du snakker om?
Du store. Beklager. Jeg ante ikke at du ikke...
-Hva visste du ikke? -Beklager. Jeg har skjemt oss ut.
Fortell meg hva du mente.
Jeg trodde de hadde fortalt hva som skjedde på bryllupsdagen din.
-Hva er det du snakker om? -Herregud...
Tilgi meg.
-Igraine! -Jeg beklager.
Hva gjør du her?
Jeg vil ikke være alene i natt.
Men når jeg tar på noen... Enhver berøring...
... får meg til å se... for mye.
Jeg ser menneskers sanne jeg.
-Hva mener du? -Visjoner.
Av fortiden eller framtiden deres.
Uansett hvilke... sår de har.
-Hemmelighetene deres. -Det har jeg ikke noe imot.
Hva er det?
Ingenting.
Fordi jeg ikke har noe å skjule.
God morgen.
Resync: Xenzai[NEF] www.norsub.com www.undertekster.no www.subscene.com
Tekst: Tor Hundstad www.sdimedia.com